Pirksta nospiedums, ko ieguvām, pieder tavam dēlam.
Es to neizdarīju. Zvēru.
IEPRIEKŠ SERIĀLĀ DEFENDING JACOB
Leonards Pacs.
Nezinu, kas tas bija par bērnu. Neesmu redzējis. Nebiju par viņu dzirdējis.
Gribu citu apgabala prokuroru. Tevi atstādina no lietas.
- Vai esi to izmantojis? - Kā tu vari man to jautāt?
Man ir jāzina, ka šis nav tas nazis, ko viņi meklē.
Tev jādabū Džeikobam advokāts.
Ko lai es saku Lorijai?
Ak dievs! Tu zināji, ka tā notiks, vai ne?
- Ka Džeikobs ir aizdomās turamais. - Nē.
Vai sakāt, ka nesaskatāt savā rīcībā neko sliktu?
Nē. Es pazīstu savu dēlu.
PĒC VILJAMA LENDEJA ROMĀNA MOTĪVIEM
Zvanīja Džoana. Viņa mūs gaidīs tiesas nama garāžā.
Džoana?
Klaina. Advokāte, par kuru tev stāstīju.
Pārzina sistēmu labāk par visiem.
TOBIJA
Ak dievs!
Endij!
Lorij! Esmu Džoana Klaina.
Priecājos iepazīties.
Man ir ļoti žēl par to, kas jums jāpārdzīvo.
Paldies.
Man mašīnā ir kafija, ja vēlaties.
Nē, paldies.
- Vai Džeikobs jau ir klāt? - Viņš ir ceļā.
Kā viņš šorīt jūtas?
Nobijies, bet ar viņu viss ir kārtībā.
Endij, tu šo procesu zini, bet ne no šīs puses.
Lorij, tev tas būs kas jauns, tāpēc nolasīšu jums katehismu.
No šī brīža
līdz būsiet mājās un aizvērsiet aiz sevis durvis,
neizrādiet nekādas emocijas.
Nekādas.
Zinu, ka grūti, bet tas ir svarīgi, ja?
Nekādu emociju.
Lorij?
Jā.
Diemžēl ikviena sejas izteiksme un reakcija tiks interpretēta pret jums.
Smaidīsiet, un viņi teiks, ka jūs to neuztverat nopietni.
Raudāsiet, un viņi teiks, ka izliekaties.
Neatbildiet uz jautājumiem, ko viņi jums izkliegs.
Televīzijā nozīme ir tikai attēlam.
Un pats svarīgākais:
jebkādas dusmu izpausmes, īpaši no Džeikoba puses,
apstiprinās cilvēku ļaunākās aizdomas.
Jums jāatceras, ka viņu acīs vainīgs ir ne tikai Džeikobs,
bet jūs visi.
Viņi gaida apstiprinājumu. Nedodiet to viņiem!
Labi.
Atcerieties: pokera sejas!
- Gatavi? - Jā.
Labi.
Tur viņi ir!
Bārberi! Ņem kameru!
Bārbera kungs un kundze, kad jūs pēdējoreiz runājāt ar Džeikobu?
Esam tiešraidē!
Bārberes kundze, kad jūs pēdējoreiz redzējāt dēlu?
Kā jūsu ģimene jūtas?
Kā arests ir ietekmējis jūsu ģimeni?
Kā jūs jūtaties?
- Ak dievs! - Viss kārtībā?
Jā.
...pēc kādām desmit minūtēm?
Nevajadzētu būt ilgi. Kādas desmit minūtes.
Ko tagad?
Tagad gaidām.
Lūdzu uzmanību!
Kā jau jūs zināt, mūsu kopienu satricinājušās traģēdijas izmeklēšanā
vakar notika pavērsiens, kuru ir grūti aptvert.
Es runāju par Džeikoba Bārbera, Ārčeras astotās klases skolnieka, arestu.
Es vēlos uzsvērt, cik svarīgi ir neizdarīt pārsteidzīgus secinājumus.
Tas nozīmē ignorēt baumas un neizplatīt tās.
Taču,
ja jums ir informācija, kas varētu palīdzēt izmeklēšanā,
policija ir lūgusi nekavējoties ar viņiem sazināties.
Varat to darīt tieši vai caur skolas konsultāciju centru.
Lūdzu visus piecelties!
Tiesu vadīs godājamā tiesnese Rivera.
Tiesas sēde ir sākusies. Lūdzu, sēdieties!
Labrīt! Sāksim!
Ievediet apsūdzēto!
Apsūdzības raksts Nr. 08-44-07.
Štats pret Džeikobu Ouenu Bārberu.
Apsūdzība pirmās pakāpes slepkavībā.
Vai štats gatavs?
Jā, jūsu godība.
- Klainas kundze, ko saka apsūdzētais? - Džeikob!
Nav vainīgs, jūsu godība.
Pārejam pie drošības naudas! Štats?
Jā, jūsu godība. Ja drīkstu...
Mēs visi pazīstam apsūdzētā tēvu, kurš ir šeit kopā ar mums.
Mums pret Bārbera kungu ir siltas jūtas.
Es pats daudzus gadus uzskatīju viņu par savu mentoru.
Lodžūdisa kungs, es pieņemu, ka zināt: Bārbera kungs netiek apsūdzēts.
Protams, jūsu godība.
Taču viņa saistība ar šo lietu ir svarīga,
nosakot drošības naudas apmēru.
Nosauciet to, advokāt!
Jā, jūsu godība.
Štats pieprasa 500 000 $ drošības naudu skaidrā naudā,
galvojumu - piecus miljonus.
Tas nav nopietni!
Štats uzskata, ka pastāv liels apsūdzētā bēgšanas risks,
ņemot vērā nozieguma nežēlību
un notiesāšanas lielo iespējamību.
Jūsu godība, apsūdzētais nav tiesāts. Nav bijis arestēts.
Tiesai nav nekāda pamata uzskatīt, ka apsūdzētais grasītos bēgt.
Drošības nauda paliek tāda pati kā vakar.
Desmit tūkstoši. Galvojums - simts tūkstoši.
Es nosūtīšu lietu iztiesāšanai tiesnesim Frenčam.
Pirmstiesa nolikta uz 21. augustu.
Paldies, jūsu godība.
- Kas tagad notiek? - Viss labi. Viņu aizvedīs.
Tāda ir kārtība. Pēc brīža viņu satiksim.
Ejam!
Kad nokļūsiet mājās, jūs gaidīs reportieri.
Mana asistente Elena ievedīs mazliet pārtikas,
bet jūs nevarat slēpties mājā.
Rīt dosieties darīšanās, iepildīsiet benzīnu. Vienalga.
Lai viņi dabū bildes, un viņi liks jūs mierā.
Jāparakstās vēl vienā vietā.
- Parakstieties šeit, lūdzu! - Atvainojiet!
Ej tuvāk! Viņš nāk ārā.
Džeikob! Džeikob!
Ei, ei, ei! Paejiet malā, lūdzu!
Lūdzu, palaidiet!
Dodiet ceļu! Dodiet ceļu!
Lūdzu, palaidiet viņus!
Vai varētu komentāru, lūdzu?
Džeikob, kā tu jūties?
Nu?
No šī rodas iespaids, ka mēs tikpat kā neesam pazīstami.
Nezinu. Man likās, ka uzrakstīts labi.
Tavs kampaņas vadītājs domā, ka tonis ir īstais.
Viņam pie kājas, kurš cieš, ja vien tie neesam mēs.
Piedod! Vienkārši...
Parasti šādos gadījumos es lūdzu padomu Endijam.
Kas to varēja iedomāties...
Kaut kāds paziņojums ir jāsniedz.
Es zinu.
Nu, vai sūtīt?
Tie ir Bārberi.
Viņi ir klāt. Ejam! Ejam!
Tā. Uzmanies! Viņi brauc. Tuvāk, labi? Aiziet! Izdevās?
Man nav dūšas viņu modināt.
Džeikob, mīļais!
Esam mājās.
Esi izsalcis? Vai man ko pagatavot?
Nē, es laikam gribu pagulēt.
Jā.
Ei! Mēs tiešām ar tevi lepojamies.
Tu šodien biji ļoti drosmīgs.
Tas bija diezgan biedējoši.
Tagad viss ir kārtībā.
Ej atpūties!
Un... policisti man neatdeva telefonu.
Labi, nopirksim tev citu. Varbūt arī jaunu klēpjdatoru.
Viņi paņēma manu datoru?
Jā. Tā parasti notiek, kad...
Tā parasti notiek.
Skaidrs.
Hallo?
Ak dievs!
Kurš zvana?
Rīt piezvanīšu operatoram, lai nomaina numuru.
ĀRČERAS PAMATSKOLAS MĀJASDARBU PORTĀLS
VELNS! DŽ. B. IR BURTISKI VISUR...
VIŅŠ UZSPRIDZINĀS INTERNETU
VECĀKI MAN UZDOD JAUTĀJUMUS...
DAŽĀM MEITENĒM VIŅŠ LIEKAS STILĪGS. HA!
JAUTRI!
DEREKS JŪ VĒLAS FACETIME
Sveika! Man šodien atkal bija jārunā ar to advokātu,
kurš atbild par Džeikoba lietu.
Viņš man visu laiku zvana.
- Sāra, tu klausies? - Jā.
Paklau, man ir jāpilda mājasdarbs. Es nevaru runāt.
Tas, ko mēs šodien redzējām -
ķermeņa valoda, drūmais skatiens, neskatīšanās acīs...
PROKURORA DĒLU APSŪDZ KLASESBIEDRA SLEPKAVĪBĀ
...nerunā par labu cilvēkam, kurš apsūdzēts tik smagā noziegumā.
Guļ kā nosists. Droši vien gulēs visu nakti.
Godīgi sakot, tas daudz ko apstiprina...
Diez vai tā ir laba doma.
Vai redzēji, ko raksta internetā? Kā viņu dēvē?
Mums tas jāignorē.
Viņš izskatoties pašapmierināts un nežēlīgs.
- Viņam pat nav 15 gadu. - Ak, mīļā,
tā tas notiek.
Kas būs, kad viņš to ieraudzīs?
Viņa dzīve vairs nekad nebūs tāda kā agrāk.
Tas viņam vilksies līdzi visu atlikušo mūžu.
Lorij!
Ko?
Kas ir, Endij?
Paklau!
Man tev kaut kas jāizstāsta.
Kas tāds, kas drīz atklāsies.
Par Džeikobu?
Par mani.
Manu ģimeni.
Manu tēvu.
Džeikob, pirms sākam, es gribu ko paskaidrot.
Klients esi tu.
Tas nozīmē, ka, cik vien iespējams, lēmumu pieņēmējs esi tu.
Nevis tavi vecāki, nevis es. Tu.
Tu varbūt gribēsi uzticēt lēmumu pieņemšanu mammai un tētim.
Tas ir saprotams.
Bet saskaņā ar Masačūsetsas likumiem
tava vecuma bērnu par pirmās pakāpes slepkavību tiesā kā pieaugušo.
Tāpēc es centīšos izturēties pret tevi kā pret pieaugušo, labi?
- Labi. - Tātad.
Teorija, šķiet, ir tāda: Bens Rifkins tevi apcēla.
Tev bija nazis,
un, kad radās izdevība, tu atriebies.
Pag, viņš tevi apcēla?
Ne gluži. Nu, it kā, bet...
- Ko nozīmē "it kā"? - Tu mums neko neesi teicis.
- Kāpēc nepateici? - Es ne...
Viņš bija riebīgs pret daudziem, ne tikai pret mani.
Tomēr vajadzēja pateikt. Kā viņš tevi apcēla?
Endij, Lorij! Lūdzu!
Kas attiecas uz pašu uzbrukumu,
šķiet, ka nav neviena liecinieka.
Tu esi atzinis, ka biji parkā.
Kāds skolasbiedrs apgalvo, ka tev bija nazis,
ko tu reiz biji atnesis uz skolu.
Tas ir Dereks. Dereks Jū.
Tātad lieta balstās uz ļoti netiešiem pierādījumiem.
Vēl ir pirksta nospiedums,
taču pirkstu nospiedumi ir ierobežots pierādījumu veids.
Bieži vien ir kāds nevainīgs izskaidrojums.
Tātad tu jūties pārliecināta?
Ir vēl kaut kas.
Lorij?
Man tev kaut kas jāizstāsta.
Tu pats teici, ka tas atklāsies. Mums ar to būs jātiek galā.
Labāk lai viņš to dzird no mums nekā redz ziņās.
Atvainojiet! Ar ko jātiek galā?
Mamm?
Izrādās, mūsu ģimenē ir bijuši vardarbības gadījumi.
Mīļais, man žēl, ka tev tas ir jāuzzina, bet tā ir taisnība.
Piedod, Džoana! Tā ir mana vaina.
- Lorija par to uzzināja vakar. - Ko uzzināja?
Mans tēvs, tavs vectēvs...
ir cietumā.
Viņš tur ir jau ļoti ilgi.
Pēdējoreiz viņu redzēju sešu gadu vecumā.
Māte mani aizveda uz cietumu tūlīt pēc viņa aresta.
Tu teici, ka viņš aizgāja, kad biji zīdainis.
Tā es bērnībā visiem teicu. Tos pašus melus, ko teica māte.
Bet tu teici, ka nepazini savu tēvu.
Jā.
Man bija kauns par viņu.
Tātad tu man meloji.
Man ļoti žēl, Lorij.
Es tev neizstāstīju patiesību.
Ko viņš izdarīja?
Nogalināja kādu meiteni.
Kas viņa bija?
Profesionālās koledžas studente.
Viņas līķi atrada aiznaglotā rindu mājā Kongresa avēnijā.
Viņa bija nodurta.
Ko?
Es daudzreiz gribēju tev pateikt, Lorij. Zvēru.
Tad kāpēc nepateici?
Tā ir mana izcelsme. Tas neesmu es.
Septiņpadsmit gadi, Endij! Neticēji, ka es sapratīšu?
Es baidījos, ka tas varētu mainīt to, kā tu uz mani skaties.
Un tas būtu lieki, jo tas neko nenozīmē.
Tiešām?
Tagad es saprotu.
Es nesaku, ka Lodžūdiss nemēģinās to kaut kā izmantot,
bet nekur tālu viņš netiks.
Ja nu vienīgi sabiedriskās domas tiesā.
Vai tiešām?
Lorija bažījas, ka apsūdzētājs varētu izvirzīt
ģenētiskās predispozīcijas argumentu.
Šorīt es par to lasīju internetā.
Acīmredzot ir bijuši līdzīgi gadījumi,
kad tas ir izmantots kā pierādījums.
Tā sauktais slepkavas gēns.
Izsmiekls.
Man ir slepkavas gēns?
Nē. Tā ir tikai frāze.
Mēs tikai raizējamies, ka to varētu izmantot pret tevi.
Diez vai tas būtu pieņemams pierādījums.
Tas nenozīmē, ka viņi nemēģinās,
bet, ja viņi to darīs, mēs to apstrīdēsim.
Man vajag uz tualeti. Es nejūtos labi.
Mērij, vai parādīsi Džeikobam, kur ir labierīcības?
Jā, protams.
Šeit.
Ak kungs! Tev tiešām tas bija jādara tagad?
Viņam ir tiesības zināt patiesību.
Es vairs necietīšu melus. Ne no tevis, ne no viņa.
- No viņa? Par apcelšanu? - Viņš par to neko nebija teicis.
Teica, ka viņi tikpat kā nebija pazīstami.
- Un pirksta nospiedums... - Viņš to izskaidroja.
- Viņš atrada līķi un krita panikā. - Arī par to viņš nepateica.
Es domāju, ka mums visiem ir jābūt pilnīgi atklātiem.
Vairs nekādu noslēpumu!
Šodien varbūt pietiks.
- Lūdzu. - Pateicos.
Tev vajadzēja man pateikt.
Mīļais, mēs joprojām domājam, kā ar to tikt galā.
Es neesmu teicis nevienam, Džeik.
Baidījos par to, kā cilvēki mani uzlūkos.
Tāpat kā tagad baidos, kā uzlūkos tevi.
Ko viņiem pārmest?
Tāds es esmu, vai ne?
- Džeikob! - Nekas.
Viņš uz mani dusmojas, un es viņu nevainoju.
Tu tāds neesi.
Kā tu zini?
Varbūt mammai taisnība. Varbūt es...
- Varbūt man ir slepkavas gēns. - Es tā neteicu.
Slepkavas gēns ir blēņas.
Varbūt ne. Varbūt esmu tāds kā viņš.
Ei!
Pietiek, ja?
Tas ir viens slikts cilvēks. Viņam ar tevi nav nekāda sakara.
Vai nesaproti? Tieši par to es uztraucos.
Tāpēc es tev neteicu.
Tev bija tiesības nezināt.
Dzīvot bez raizēm, nevis malt to pa galvu kā...
Paldies.
Velns!
Vienkārši ignorējiet!
Endij!
Piedod! Es... Es domāju, ka būsi viena.
Katru otro nedēļu viņa ir pie manis.
Viss kārtībā, mīļā. Tas ir draugs no darba.
Pagaidi tepat!
Ejam iekšā! Varēsi paskatīties televizoru.
Viņa ir izaugusi.
Parunāsim aiz mājas!
Kāda velna pēc atbrauci? Gribi, lai mani atstādina?
- Man vajag tavu palīdzību. - Kādu?
Leonards Pacs.
Ak kungs, Endij!
Beidz, Dafa! Mēs abi zinām, ka viņš ir aizdomīgs.
Nesaki tā!
- Kā? - Nesaki "mēs abi zinām".
Tu zini: ja Linna nebūtu pievērsusies Džeikobam,
- Pacs joprojām būtu aizdomās turamais. - Kā tu zini, ka nav?
Vai ir?
Es par viņu neesmu aizmirsusi, ja to tu prasi.
Bet viņš nav prioritāte.
Vairs ne. Nav.
- Man ir. - Par to es nešaubos.
Ko tu īsti gribi?
Es gribu izpētīt Leonardu Pacu. Gribu redzēt viņa dosjē.
Un?
Tu konfiscēji manu datoru.
Nevienam nav jāzina.
Tas pat nav nelikumīgi. Tikai nepiedienīgi.
Es to atcerēšos, kad izrakstīšu sodus par ātruma pārsniegšanu.
- Lūdzu, Dafa! - Nē!
Es saprotu, kāpēc to dari.
Es droši vien darītu tāpat, ja būtu tavā vietā, bet es neesmu.
Es tevi lūdzu kā draugu.
Man vajag tikai viņa dosjē.
Kā draugu?
Kas ir?
Izbeidz, vecīt! Mēs strādājām kopā. Mēs kopā neatpūšamies.
Tavā mājā es pirmoreiz iegāju ar kratīšanas orderi.
O, tas ir...
Man likās, ka esam draugi. Žēl, ka nejūties tāpat.
Nepārproti! Tu esi labs cilvēks,
bet, ja tu domā, ka īsta draudzība ir šāda,
tad man ir žēl tevis.
Mammu?
- Jā, tūlīt nākšu, mīlulīt. - Labi.
Vai tas ir viss?
Endij!
Endij?
Endij!
Es lūdzu jūs aprakstīt pirmās nedēļas pēc Džeikoba aresta.
Jāpadomā.
Šķiet, vispirms bija svētdiena.
Tad pirmdiena.
Pēc tās noteikti bija otrdiena.
Jābūt precīzam, Nīl!
Jautājuma tvērumam jābūt pēc iespējas šaurākam.
Viens no jūsu daudzajiem padomiem. Jā.
Labi. Es pārfrāzēšu jautājumu.
Vai aprakstīsiet gaisotni jūsu mājās
pirmajās nedēļās pēc Džeikoba aresta?
- Gaisotni? - Ak dievs!
Uzdodiet konkrētu jautājumu! Tas nav tik grūti.
Gribat zināt, vai Džeikobs šķita vainīgs. Saņemieties un pajautājiet!
Nu labi. Vai šķita?
Nav ne jausmas.
Viņam bija 14 gadu. Visa līdzšinējā dzīve atņemta.
- Klasesbiedri, aktivitātes... - Es atvainojos. Klasesbiedri?
Jā.
Zinot, cik jums svarīga precizitāte, dīvaini, ka neteicāt "draugi".
Izbeidziet, Nīl!
- Tātad Džeikobam bija draugi? - Jā.
Daži, jā.
Vai Bens Rifkins bija draugs?
Nē. Viņš teica, ka Bens pret viņu reizēm bija riebīgs.
Nu, ziniet... apsaukāja.
Kādos vārdos?
Nezinu. Kā parasti.
Vai viņš nosauca Džeikobu par pediņu?
Jā.
Vairāk nekā vienreiz?
Man tā šķiet.
Tātad ierastās dzīves zaudēšana ietekmēja Džeikoba noskaņojumu.
- Taisnība? - Jā.
Turklāt publicitāte televīzijā un internetā...
Viņš... uz laiku noslēdzās.
Vismaz sākumā.
Tātad viņš apzinājās savu augošo slavu.
Jā.
Mēs teicām, lai viņš neskatās.
Viņš bija aizņemts ar skolas darbiem. Bija atlikušas astoņas mācību nedēļas.
Skolas darbi?
Jā, mēs nolīgām privātskolotāju.
Mendelas kundzi.
Džeikoba otrās klases pensionēto skolotāju.
Mums likās, ka tā būs mazāk neveikli.
Un vai tā bija?
Es nezinu. Varbūt.
Kā jau teicu, viņš it kā ierāvās sevī.
Savā ziņā mēs visi.
Ir ļoti grūti.
Arī Lorijai?
Es tikai saku: ja skatās programmas patiesās izmaksas,
ne tikai mūsu tiešos izdevumus, bet arī darbinieku algas, papildu...
Lorij!
Kā tev klājas, Lorij?
Ne pārāk labi, bet man ir prieks būt atpakaļ.
Vai drīkstu...
Protams, jā.
PAVASARA SVINĪBAS
Mēs par tevi piedomājām.
Negaidījām, ka atgriezīsies tik drīz.
Jā, man derētu novērst domas.
Pusi dienas blenzt sienā... Nospriedu, ka varētu izdarīt ko labu.
Mēs pārskatām nākamā gada ekskursiju budžetu.
Labi.
Kas, pie velna?
PAVASARA SVINĪBAS
- Vai tev ir brītiņš? - Protams.
Man nupat bija konferences zvans ar dažiem valdes locekļiem
un arī juridiskajiem padomdevējiem.
Viņi uzskata, ka tava atgriešanās darbā varētu būt pāragra.
Man viss ir kārtībā. Es zvēru.
Tu mani nedzirdi, Lorij.
Tas neder mums. Ne tagad.
Tu zini, cik ļoti mēs tevi mīlam.
Cik pateicīgi esam par visu, ko esi paveikusi šajos - cik - septiņos gados?
Astoņos.
Mēs tikai...
Mēs šiem bērniem esam patvērums.
Mums jābūt viņu drošākajai vietai.
Tavuprāt, tas ka esmu šeit, kaut kā...
Nē. Ne jau tu.
Drīzāk...
Valde raizējas par negatīvām asociācijām.
Finanšu ziņā esam nedrošā situācijā.
Es saprotu.
Tas nenozīmē, ka tā arī paliks.
Neviens tevi neatlaiž.
Mums tikai šķiet, ka tagad nav īstais brīdis.
Vēl ne.
Kad būs?
Es...
Man žēl, mīļā.
Par visu, kas tev jāpārcieš.
Paldies.
Labdien, Bārberes kundze!
Labi. Es uz viņu šauju. Ej iekšā! Ej iekšā!
Tev ir beigas.
Nošauj viņu!
Kā tu vari tik slikti spēlēt?
Tev ir beigas.
Ei, draudziņ!
Kā būtu ar pārtraukumu? Tu spēlē jau pāris stundu.
Džeik!
Man jābeidz. Labi.
- Kad būs vakariņas? - Tiklīdz pārbrauks mamma.
Ar ko tu spēlēji?
Nezinu. Ar kādu čali.
Tu nezini, kā viņu sauc?
Man šķiet, viņš teica Tims vai Toms.
Vai pateici viņam savu vārdu?
Nezinu. Jā, laikam.
Tev jābūt uzmanīgam ar to, ko tu tur saki.
Mēs tur runājam muļķības.
Es zinu, bet cilvēki ieraksta, izrauj teikto no konteksta.
Tāpēc nedrīksti būt sociālajos tīklos.
Tas viss kaut kur glabājas. Prokurora medusmaize.
- Mēs par to jau runājām. - Es zinu.
- Tad tu to nedarīsi? - Jā.
Labi.
Man žēl. Es zinu, ka tas ir grūti, bet tas ir svarīgi.
Es neiebilstu, ka tu spēlē. Tikai esi uzmanīgs!
Ko tu dari telefonā, ko raksti, - ar visu.
Jā. Es saprotu.
Labi.
Zini, Dilans teica, ka es esot slavens.
Runāji ar Dilanu?
Jā, mēs pirmīt spēlējām.
Viņš teica, ka internetā esot fanu lapa.
To izveidojusi kāda meitene Ohaio vai Aiovā.
Apžēliņ!
Es vispār to gribētu redzēt.
Nevajag.
Ja? Tā ir slikta doma. Vienkārši... nevajag.
PEMA DAFIJA IESKATIES PASTKASTĒ!
Mammai jau nevajadzēja būt mājās?
Es viņai piezvanīšu. Uzklāj galdu!
PACS LEONARDS
Jau domājām, kur esi palikusi.
Es braukāju.
Kā to saprast?
Man vajadzēja...
Nezinu.
Kā gāja darbā?
Tas bija...
Ak dievs!
Ej iekšā! Es tikšu galā.
SLEPKAVA, SAPŪSTI ELLĒ!
Sveika, mamm!
Tūlīt nākšu.
Labi. Es saprotu. Tu mani mīli.
Daudz laimes dzimšanas dienā!
Džeikob!
KOLDSPRINGAS PARKS
Kurš ierosināja konsultēties ar dakteri Vogeli?
Viņu ieteica Džeikoba advokāte.
Daktere Vogele tiek uzskatīta par autoritāti ģenētiski mantotajā uzvedībā.
- Vai ne? - Tā ir.
Man likās, Klainas kundzei šādi pierādījumi šķiet nevērtīgi.
Viņa ieteica sagatavoties, ja nu tas tiktu pieminēts tiesā.
Tā dara labs advokāts.
Un pirmais seanss ar Džeikobu notika 25. maijā?
Vai pareizi?
Jā, šķiet pareizi.
Vispirms ar viņu satikāmies mēs.
BIOPSIHOLOĢIJAS IZPĒTES GRUPA
Tobija grib mums šovakar ievest vakariņas.
Tiešām?
Tā dara, kad kāds nomirst.
Viņa grib tevi atbalstīt.
Ja neļausi palīdzēt, cilvēki domās, ka tev to nevajag.
Es zinu.
Starp citu, Dafija iedeva to, ko lūdzu. Paca dosjē.
Vai viņa domā, ka to izdarīja Pacs?
Viņa to nevar teikt, bet mēs varam.
Pacs atbilst visiem punktiem.
Mums tikai jāsagatavo lieta zvērinātajiem.
- Tas bija jauki no viņas puses. - Jā.
Redzi? Cilvēki par mums gādā.
Endijs joprojām studēja jurisprudenci.
Mēs nebijām kopā pat gadu.
Tātad grūtniecība bija neplānota?
Jā, bet mēs par to priecājāmies.
Tobrīd jau praktiski bijām saderinājušies.
Mēs bijām sajūsmā.
Bet paši vēl bijām bērni. Bija daudz, ko mācīties.
Kā jūs raksturotu Džeikobu kā zīdaini?
- Burvīgs. - Sarežģīts.
Protams, viņš bija burvīgs, ne jau to viņa...
Ne jau to jūs vaicājāt, vai ne?
Jūs teicāt "sarežģīts". Kādā ziņā?
Nu, viņš visu laiku raudāja.
Varēja domāt, ka viņu spīdzina.
Sākumā mēs to norakstījām uz kolikām, bet tas turpinājās.
Es domāju - mazuļa vecumā.
Vai viņu ātri varēja nomierināt?
- Lielākoties jā. - Ne gluži.
Bija dažas dusmu lēkmes. Kaut kas tāds. Jā.
Vairāk nekā dusmu lēkmes.
Viņš mums meta ar priekšmetiem.
Stundām ilgi kliedza. Nebija apklusināms.
Tas nav galīgi neparasti.
Nebija arī. Man šķiet, Lorija mazliet pārspīlē.
Kā Džeikobs pirmsskolas vecumā sadzīvoja ar citiem bērniem?
Lorij?
Labi. Ļaujiet man jums ko paskaidrot.
Mani nolīga jūsu aizstāvības komanda.
Es strādāju jūsu labā.
- Esmu Džeikoba pusē. - Mēs to zinām.
Labi. Tātad jūs zināt, ka šīs sarunas ir konfidenciālas,
tāpēc nav nekāda iemesla kaut ko noklusēt.
Ne šajā telpā.
Es tikai cenšos iegūt pēc iespējas pilnīgāku ainu.
Bērnudārzā viņam negāja diez ko labi.
Viņš plēsās ar citiem bērniem. Bija sūdzības.
- Sūdzības? - Daži neirotiski vecāki.
Reiz viņš nogrūda meiteni no rotaļu konstrukcijas.
Viņai vajadzēja šuves.
Viens zēns teica, ka viņš iekodis, bet Džeikobs to noliedza.
Viņš bija četrgadnieks. Par ko mēs te runājam?
Endij! Ļaujiet viņai runāt! Jūs pēc tam. Turpiniet, Lorij!
Es tikai cenšos runāt godīgi, Endij.
Tu to pasniedz tā, it kā Džeikobs būtu ko nodarījis.
Bet viņš nav.
Viņš bija mazs zēns. Tu pārāk analizē sīkumus.
Tā tu vienmēr teici.
Tu negribēji atzīt, ka kaut kas varētu būt nepareizi.
Viņš bija parasts zēns ar parastām problēmām.
Tāds pats kā citi zēni.
Pediatre teica to pašu.
Viņa domāja, ka Džeikobs ir emocionāli nenobriedis,
tāpēc ieteica palikt bērnudārzā uz otru gadu.
- Tas pāriešot. - Un pārgāja arī.
- Pediatrei bija taisnība. - Tiešām?
Mīļais, paskat, kur esam!
Ko jūs gribat teikt, Lorij?
Vai šaubāties par Džeikoba nevainību?
- Nē. Protams, ne. - Un, ja šaubāties, tas nekas.
Es nešaubos. Pat ne mazliet.
Tikai centos godīgi atbildēt uz jūsu jautājumiem.
Jūs teicāt, lai tā darām.
- Saprotu. - Es to domāju nopietni.
Es zinu, uz ko viņš ir spējīgs un uz ko nav.
- Skaidrs. - Māte savu bērnu pazīst.
Te ir Tobija.
- Sveika, mīļā! - Sveika!
Cik jauki no tavas puses! Paldies.
Nav par ko.
Kā tev klājas?
Turos. Tas viss ir tik...
Ticu.
Mīļā!
Viss būs labi.
Nezinu.
Es tiešām nezinu.
Sveiks, draudziņ! Ko šodien mācījies?
Pasaules politiku, bioloģiju un spāņu valodu.
Otrajā klasē man viņa patika labāk.
Viņa ir tīri jauka, bet pārāk izplūst skaidrojumos.
Un diez vai prot spāņu valodu.
Años viņa izrunā kā "ānuss".
Mīļā! Izklausās, ka Džeikobs...
- Kas notiek? - Mamm?
Notiek tas, ka Gerijs negrib, lai viņa ar mani tiekas.
Viņa gribēja man pateikt personiski.
Neprāts! Tu esi viņas labākā draudzene.
Jā, nu, Gerijs ir viņas vīrs
un viņš studēja Kornelā kopā ar Denu Rifkinu, tāpēc...
No vakardienas vēl ir palicis ēdiens.
ZIEDOJUMU KAMPAŅA
BENA RIFKINA PIEMIŅAS STIPENDIJU FONDA ATBALSTAM
Ar to var braukt.
Bet man ir... Nē, es ieteiktu šo.
Protams. Jūs gribat nopelnīt.
Sveika, Sāra!
Kā treniņi?
Detektīve Dafija.
Hallo?
Jūs teicāt, lai zvanām, ja ko zinām par Bena slepkavību.
Jā. Tieši tā. Ar ko es runāju?
Mani sauc Sāra. Sāra Grola.
"Kur ir cepure?"
Ei, draudziņ! Vakariņas.
Mīļā! Vakariņas.
Mīļā!
"Piecdesmit dolāru."
Lorij! Vakariņas.
Lorij!
Lorij?
Tulkojusi Aija Apse